- Framme? - Ja. Kalla, blåsiga, snöiga Montana.
Har du haft ett bra år?
- Ja. Visst. - Du har verkligen vuxit.
Vi får skjuta en älg i år.
Älg!
Jag har sett ut en.
En tjur.
Jag har smugit på honom i två veckor.
Där uppe, i Crazy Mountains. Långt där uppe.
MAMMA
Vi hinner locka fram några orrar innan det mörknar.
Kom igen, David. Använd benen.
Kom igen! Vi slösar dagsljus.
- Vad har jag sagt om orrar? - Jag minns inte.
Orrar är dumma och långsamma. Inte som änder och doppingar.
De låter till och med dumma.
Till skillnad från en vaktel.
Låt mig höra ditt bästa vaktelläte.
- Jag minns inte. - Klart att du gör.
Du började bli bra på det förra året.
Högre.
Högre. Så att jag vet var du är om vi kommer ifrån varandra.
Det är så jägare talar om var de är utan att avslöja sig för bytet.
Hur mår din mamma?
- Hon mår väl bra. - Är ni vänner?
Om vi är vänner?
Ja. Jag antar det.
Är hon fortfarande en vacker kvinna?
- Vet inte. - Vadå vet inte? Klart att du vet.
Hon är fortfarande en vacker kvinna, antar jag.
- Skulle du hälsa nåt till mig? - Ja, hon...
...skickar sina käraste hälsningar.
Tack, David. Det var snällt att du sa det.
Nästa är din. Vi åker inte hem förrän du skjuter din första fågel.
Nu.
Bakom honom.
Du blinkar.
David!
Slappna av och skjut din middag.
Andas.
Säkringen.
Blunda inte.
Du kan inte ge upp. Jag vet att det är svårt, men det blir lättare.
- Sen blir det jättelätt. - Det är inte lätt.
- Det blir aldrig lätt. - Du får en fågel. Det vet jag.
Använd muskelminnet.
Lugn.
Du fick honom!
- Är du säker? - Ja. Han vinglade och föll.
Jag förstår inte. Du förlamade den. Den kan inte ha kommit långt.
- Jag missade säkert. - Du träffade.
Hur kunde du inte se det?
- Man lämnar aldrig det man skjuter. - En hund hade hittat den direkt.
Du hade en hund när jag var liten. Varför har du ingen nu?
Eftersom du...
...ändå är ensam?
- Är det inte det man har hundar till? - Jag vet inte vad man har dem till.
Jag vill inte ge kärlek till en varelse som dör om drygt tio år.
Fågeln måste ha sprungit och gömt sig för att dö i mörkret.
Förlåt.
När du var liten sov du som en valp i mitt armveck.
Jag minns den dagen.
- Det är som ett minne av ett minne. - Ja...
Alltihop var din mammas idé.
Hon fick mig till och med att ha i smörja i håret.
Det är ett bra kort på farfar. Var det du som tog det?
Kommer du ihåg honom alls? Din farfar?
Jag minns hans begravning.
Det var inte direkt hans bästa dag.
Det är egentligen allt jag minns.
Och hans vassa skägg när han pussade mig.
Som sandpapper.
Han luktade alltid piptobak.
Krut. Tallbarr.
Den där älgen...
Vadå?
- Är de långsamma, som orrar? - Nej. Älgar är annorlunda.
Majestätiska.
I Alaska blir de så stora att en vuxen man kan gå under den.
Jo. Du ska få se.
Så varför dödar vi dem? Om de är så...
- ...majestätiska? - De ger 250 kg läckert kött.
Det räcker hela vintern och är mycket godare än kalkon till Thanksgiving.
- Jag lovade mamma att ringa. - Du har ingen mottagning här.
Du skulle ha ringt inne i stan.
Det är på tiden att du frigör dig från Katie.
Så jag kan inte prata med henne?
Det finns en kommunikationsradio för nödlägen.
Nödlägen?
- Är älgar farliga? - De är inte att leka med.
Det är inte som ett av dina enfaldiga spel.
Man kan inte börja om när man får problem.
Vi jagar storvilt i år. Du ska fälla ditt första djur.
David.
Lägg undan den där.
Lägg undan den jäkla leksaken!
Om jag ser den igen krossar jag den i småbitar.
Har du långkalsongerna på dig? Det är minusgrader på berget.
Långkalsonger, yllestrumpor, tumvantar.
Mamma packade två av allt på din lista. Hon vet hur kallt det blir.
Tumvantar. Tumvantar till hennes små kissar.
Här är nåt hon inte packade två av.
Det är enklare än bockgeväret du hade i går. Det är tyngre.
Det smäller rejält.
Jag sköt min första älg med det här när jag var fjorton.
Din farfar gav mig det här geväret.
Säkringen. Klick.
De rör sig inte som orrarna.
Om vi smyger oss på älgen som vi ska, rör sig inte han heller.
- Och är lite större än en kaffeburk. - Hjärtat är ungefär lika stort.
Andas ut långsamt.
Du behöver den inte dit vi ska.
Tänk om det fortsätter snöa? Eller om vi går vilse.
Du oroar dig för mycket. Som din mamma.
Jag är inte van vid att vara så... isolerad.
Du är inte isolerad. Du är med mig.
Och vi är framme.
Ovanför det där avrinningsområdet, där bäcken börjar.
Hur långt är det?
Åtta kilometer, sisådär. Vi blir knappt svettiga.
- Var det där du såg älgen? - Nej, en koja. Älgen är längre upp.
- Hur mycket längre? - Hela vägen. Den finns på toppen.
Ska vi sova i en koja? Varför tog vi inte med ett tält?
Varför släpa på ett tält när det finns en koja?
Jag vill inte sova hopträngd med dig-
-i en stinkande koja.
Tänk vad du kan berätta för dina kompisar i Briar Meadow.
Hur ett med naturen du känner dig efter en lyckad jakt.
Jag vill inte döda älg.
Det är en gammal fåraherdekoja, nära vår jaktmark.
Jag kan göra den torr, varm och fin.
Jag trodde att du skulle gilla det. Det är roligare än ett tält.
Men vi måste inte.
Vi kan köpa ett tält i stan, eller åka till stugan och jaga fåglar.
Vad du än känner för.
Eller så kan jag sätta dig på planet. Det går ett om dagen.
Nej, jag...
Jag vill.
Är du säker?
Nej, men...
Jag vill.
- Gick det bra? - Ja.
Vem har gjort spåret? Fåraherdarna?
Nej, hjort och vapiti. De kan kortaste vägen mellan säsongerna.
Sa du inte att älgen finns på toppen?
Vi måste vara försiktiga nu. Vi kan skrämma en björn.
En björn? Du sa inget om björnar.
Det är inget att oroa sig för. Du måste inte vara snabbare än björnen.
Bara snabbare än farsan. Kom.
Kom.
Jag är inte är snabbare än farsan.
Du är starkare än du vet. Jag vet. Jag har varit i din ålder.
Jag förlorar vartenda lopp i skolan.
Men det finns väl inga björnar i Briarwood i Texas?
Nej.
Jag ställer mig mellan dig och en björn. Jag lovar.
Berätta om fåraherdarna.
Spanjorer, från gränsen mot Frankrike.
De var inte populära där, så de migrerade hit i grupper.
De höll sig för sig själva och kunde hantera en kniv.
Ibland hittar man deras sardinburkar och snusaskar.
- Det var en riktig vildmark här då. - Då?
Skål för fåraherden, så långt hemifrån.
Rödsvingel.
Kamvete.
Kanadapopplar.
Strandpipare.
Virginiahägg.
Kungsfiskare.
Buffelbuskar.
Din farfar lät alltid mig sköta elden.
Han tog med mig upp på berget när jag var fjorton.
Det var det sista året han jagade storvilt.
Och första gången jag smakade whiskey. Vill du ha?
- Nej. - Jag var lika gammal som du.
Vet du att han var 50 år äldre än mig?
Jag är nästa 30 år äldre än dig.
En dag får du en son och är 30 år äldre än honom.
Du vill så gärna att han känner dig att du skulle kunna gråta.
Fattar du?
Vad vet du, David? Vad vet du egentligen?
Inte mycket, antar jag.
"Inte mycket, antar jag."
Vad vill du att jag ska säga?
Varför var det sista året han jagade?
Farfar Clyde.
Han var 64 år gammal.
Men det var inte därför.
Vi fällde en älg och en get det året.
Geten... Varenda centimeter av pälsen var full av fästingar.
Jag vet inte varför han slutade.
Kanske för att mamma dog så ung.
När döden ligger i luften...
...och man känner att man börjar bli äldre...
Han ville inte döda längre.
Och jag hade just börjat få smak för det.
Loss. Duktig hund.
Tranor.
Din mamma älskade dem.
De flyger hem.
Senare, många år senare-
- jagade han fortfarande fåglar, så han slutade inte jaga helt.
Han missade vartenda skott med flit.
Upp och hoppa.
Vi ska fälla vår älg i dag.
Landmärken kan rädda dig. Om du går vilse-
- tar du dig till en hög plats och hittar dem.
Den döda gultallen med förgrenad krona markerar toppen av bäckdalen.
Där kan vi hålla uppsikt över hela området utan att bli sedda.
Så...
...är hela berget vårt?
I dag, ja.
Vi äger det.
Jag jagar älg med min pappa.
Jag ska fälla min älg i dag.
- Var är gultallen? - Där borta.
- Kom igen. - Det är bäst att du väntar på farsan.
Herr Älg kommer en gång på morgonen...
...och en gång till på kvällen. I alla fall enligt spåren.
Han kan dröja flera timmar. Eller så kommer han inte alls. Man vet inte.
I så fall vore det inte jakt, utan shopping.
Han kanske vet att det är sista veckan på säsongen.
Han kanske är på sin vakt och dricker på en mindre öppen plats.
Eller så är han inte så smart.
Han kan begå ett misstag.
Du.
David.
- Vad är det? - En gammal grizzlyhane.
- Ska jag skjuta honom? - Nej!
- Varför inte? - För att vi inte vill.
Då jagar man inte för köttet.
Då jagar man för rädslan.
- Han såg oss. - Han kände lukten av oss.
Hans luktsinne är hundra gånger bättre än vårt.
Vi tar oss en titt på bäverdammen. Håll dig nära.
Det är nåt ruttet här nere.
Jäklar!
Tre dagar. Kanske fyra.
Fyra dagar sen vadå?
Nån spårade mig när jag spårade honom.
Kom närmare. Du behöver se det här.
Fjorton, femton, sexton, sjutton, arton.
Arton jäkla kulor.
Några pissmyror med ett småkalibrigt gevär.
- Varför gjorde de så? - Satans kräk!
- Tror du att de är kvar? - Det hoppas jag.
Hör ni mig, era jävlar?
Hör ni mig, för helvete?
Helvete.
I två veckor har jag smugit på dig. Två satans veckor.
Lärde mig dina vanor. Din lukt. Din spillning.
Och så fäller nån jäkla turist dig.
Följ sin stjärna, inte sant, Katie?
Jag är glad att du följde den, ända hem till Texas.
Du pallade inte livet här.
Vad visste du om mig?
Kände du mig ens?
Nicktistel.
Sidenört.
Kinnick-kinnick. Stellers blåskrika.
Stellers blåskrika.
- Du ser ut som en jädrans koalabjörn. - Eller en kattaffisch.
"Tappa inte greppet".
Tappa inte greppet.
Det var roligt.
Du smyger inte på nåt om du larvar dig så där.
I synnerhet inte vapitihjorten vi har följt de senaste kilometrarna.
En vapitihjort?
Ser du spåren här?
Gå ett, vänta fem.
Försök att inte synas. Huka dig.
Ibland är den bästa jakten att stå stilla.
Sänk geväret!
Han är på toppen av avsatsen. Ser du?
Stilla dig.
Du måste vara tyst nu och komma nära.
Följ efter mig.
Ser du honom? Säkringen!
Djupt andetag.
Andas ut när du kramar avtryckaren. Mjukt men stadigt.
- Du fick den. - Närma dig alltid bakifrån...
...så att inte klövarna når dig.
Ta tag i kronan ifall han inte är död.
Bra. Få det ur dig. Jag behöver hjälp att passa vapitin innan det skymmer.
Vi drar honom i lä och grovstyckar herr Vapiti i morgon.
Är du redo att tömma honom?
Tack.
Jag blir väl som din farfar.
Han jobbade vid järnvägen. Linjechef.
När jag gick dit efter skolan sov han-
- med huvudet på skrivbordet. Tidtabellerna fuktiga av dregel.
När vi skrev in mamma på sjukhus för sista gången blev det kroniskt.
De kallade det narkolepsi. Han fick sin pension.
Jag tror bara inte att han ville vara vaken så många tomma timmar.
Förut var det en matsked, sen skrev hon en halv matsked.
Jag älskar den delen.
Magcancer.
Din farmor Chloe var bara 51, David.
Hennes tre sista år var ett helvete.
Våga inte låta mig dö på det viset.
Du berättade aldrig om din älg.
Du sa att du fällde en älg när du var i min ålder.
Just det.
När jag fyllde år fick jag geväret jag gav dig av min pappa.
Han sa att det var ett turgevär.
Ett riktigt karlagevär.
Jag var så säker på att fälla älgen att händerna skakade.
Din farfar kallade det "tjurfeber".
Jag hade hjärtat i halsgropen och gröt i hjärnan.
Hur ser en älg ut?
Frågade du hur en älg ser ut?
Vad gör han när han ser mig? Vad gör han? Jag måste veta.
Han kommer att vara kolsvart och lite dum. Han kanske inte ser dig.
Eller så anfaller han.
Du.
Blanda inte ihop oss, bara. Jag är den fule i Helmer Mudd-keps. Okej?
Jag var rasande på mig själv.
Jag var säker på att älgen var borta.
Du är slutkörd.
Det är bäst att du lägger dig. Vi har en stor dag i morgon.
Sätt fart, David.
Nu!
Kom.
Snön är inte vår vän.
Jag övervägde att lämna hjorten och vandra hemåt.
Det är nog smartare. Enklare i långa loppet.
Jag kan komma på snöskor nästa vecka, men då kan det vara meterdjupt.
Vi tar hälften i dag. Då blir det lättare för dig sen.
Går det bra? Det är upp till dig.
Snön...
Den är så vacker.
- Om det slutar snart går det bra. - Pappa.
Jag vill inte att du ändrar nåt för min skull. Jag vill lära mig.
David.
Färskt byte.
- Blodet är fortfarande varmt. - Vad hände?
Det ser ut att vara björnens verk.
Nej, det måste vara en hona. Hon har en unge med sig.
- Hur vet du det? - Ser du de mindre spåren?
Den verkar skadad, med släpande ben.
Det kan vara två ungar.
Pappa!
Vad är det?
Pappa!
Gud.
Det är en av ungarna. Fjolårsunge. Hjärnan har slickats ren.
Kom. Nu! Följ mig!
- Bra sikte i alla riktningar. - Hjärnan. Varför gjorde hon så?
Inte hon. En annan björn tog hennes unge. En hane.
Hon stred om kroppen och vann.
Ser vi henne klättrar du upp i ett stort träd.
Klättrar hon efter skjuter du henne i munnen. Du får inte missa.
Är geväret osäkrat? Spänn hanen och sätt på säkringen.
Vi skyndar oss med herr Vapiti och går hem.
Äta snö tar mer energi än man får.
Man blir garanterat uttorkad.
Jag är törstig. Pappa.
Okej. Fyll våra flaskor.
Det är jobbigt att släpa kött. Håll dig inom synhåll.
David! David!
Upp med dig. Ta tag i grenen. Klättra.
Honan kommer tillbaka efter sin unge. Kom igen!
Så högt du kan! Kom igen!
- David. Ta det här. - Jag kan inte hålla geväret också.
- David! - Nej, pappa. Jag kan inte andas.
- Skynda dig! - Jag kan inte hålla i.
Pappa! Pappa!
Pappa! Björnen! Kom igen, pappa. Res dig!
Björnhonan!
Pappa.
Vakna!
Pappa.
Pappa, jag är rädd. Vi kommer att förblöda.
Låt mig se din hand. Jag ska inte göra dig illa.
Hur illa är såret på baksidan?
Illa. Det är ett väldigt stort hål. Det är mycket blod.
Tourniquet.
Kulan gick igenom knät. Jag kan inte gå.
Hjälp mig till trädet.
Kom.
David.
- Du hittar tillbaka till stugan. - Nej, pappa.
- Jag lämnar dig inte. - Hör noga på.
Vi behöver inte oroa oss över förfrysning. Och din hand blir bra.
Jag lovar. Om jag försöker gå börjar det blöda.
Jag kan förblöda. Jag stannar här och du går och hämtar hjälp.
Jag är ledsen, men det måste bli så. Du får inte gå vilse.
Följ samma spår som vi kom upp.
När du når öppningen och dammen-
- går du mot den stora tallen med förgrenad krona. Minns du?
Sen ska du hitta vår bäck. Du kanske inte ser den direkt.
Men om du stillar dig så hör du den. Lyssna efter rinnande vatten.
När du hittar den så följer du den ner. Du passerar kojan.
Sen kommer du till Land Rovern.
Pappa.
- Jag har aldrig kört. - Har du inte?
Det är okej. Det är bara kopplingen som är svår.
- Du måste lära dig att växla. - Pappa! Jag kan inte.
Över kullen, sen är det nedför.
Kom igen.
Ge mig geväret. Turgeväret.
Klick. Säkringen. Minns du?
Klick.
Jag skulle ha kollat. Man måste alltid vara säker.
Kom.
Kryckan är värdelös. Värdelös!
Du måste släpa mig. Vi får tillverka nån sorts släde.
- Släde? - Ja, en satans släde.
Säg vad jag ska göra, så gör jag det. Jag är rätt bra på att göra saker.
Det tar för lång tid. Vi har inget rep och inga medar.
Om vi skulle få ihop nåt skulle det inte glida. Det tar för lång tid.
Jag kan bära dig.
Det är det enda jag är bra på när vi tränar. Lyfta dödvikt.
Lyfta dödvikt?
Lustigt.
Jag klarar det.
Vi har tyngdlagen på vår sida.
Jag hade aldrig kommit på det, men lyftet kan rädda dig.
Rädda oss, pappa.
Ja.
- Redo? - Ja.
Tre, två, ett.
- Går det bra? - Ja.
Vi stannar ett tag och låter dig vila.
Sätt ner mig här.
Sätt ner mig, David.
Jag fattar. Ingen vila. Inget prat.
Du kommer inte att fälla ditt första djur den här gången.
Det är okej. Nästa år.
- Berätta om ditt. - Mitt?
Det först djur du fällde. Din älg.
- Herr Älg. Var var jag? - Fast i leran.
Jag var säker på att älgen var borta, men där stod den. Större än livet.
Han tjöt som elva elefanter i en cirkusvagnsbrand.
Jag trodde att han anföll, men han sprang mot floden.
Jag har aldrig känt mig så levande.
- Gick det bra? - Ingen fara.
Det där är inte bra. Inte bra alls.
Vi vilar.
- Jag är inte trött. Vi fortsätter. - Vi vilar.
Jag är trött.
Och om vi ska ta oss av berget...
...måste du äta.
Det ska vara lätt att skära. Vi tömmer honom inte.
Vi vill bara ha magköttet.
Ge mig kniven.
Ät.
Fettet också. Framför allt fettet.
Vi tillagar resten senare.
Jag vill inte göra upp eld här och reta mamma björn.
- Såja. Bra. - Björnungesushi.
Det börjar bli kallt.
Satans kallt. Vi fortsätter innan svetten fryser.
- Är vi vid kojan? - Nej. Inte ens vid öppningen.
Du skälver, pappa. Vi måste göra upp eld.
Eld. Innan det blir mörkt.
Pappa.
Det... Det börjar klarna.
Varför?
Ja. Ja, det klarnar.
Varsågod.
Tack.
- Lika gott som Texas finaste bringa? - Godare.
Pappa.
Klick.
Pappa.
Pappa! Vad är det som händer?
Kvävs du? Vad är det för fel? Du skrämmer mig.
Jag fryser så.
Du är okej. Du är okej.
Du får inte dö ifrån mig.
Du får inte dö, pappa. Du får inte dö.
Du får inte dö ifrån mig.
Du får inte dö.
Öppning, damm.
Död tall.
Spår.
Koja. Bäck.
Land Rover.
Öppning. Damm.
Död tall.
Spår. Koja. Bäck.
Land Rover. Väg. Stuga.
Var är bäverdammen? Var är bäverdammen?
Dammen, pappa. Ser du den?
Ja. En gultall.
Den döda tallen, pappa.
Men jag vet inte om det är den.
Jag vet inte var dammen är. Jag vet inte var vi kommer ner.
Jag vet inte var kanjonen tar slut.
Är du säker?
Okej. Prata med mig, pappa.
Säg vad jag måste göra.
Du gör det som måste göras.
Berätta klart, pappa.
Du behöver höra det.
Herr Älg visste att han var säker om han korsade floden.
Men strömmen var stark och han fördes inom 20 meter från min pappa.
Pappa sa att han aldrig hade sett så mycket personlighet i ett vilt djur.
Han sa att han och berget var ett.
Hallå!
Han skulle inte få komma undan.
- Jag fick honom! Jag fick honom! - Vad gör du?
- Jag fick honom! - Vad håller du på med?
Varför sköt du honom inte? Du hade honom på kornet.
För att han såg mig i ögonen.
Han visste att jag kunde döda honom, men jag kunde inte.
Floden hade tagit honom.
Det du gjorde...
Det är inte att jaga, Cal.
Det är att döda.
Det var sista gången min pappa och jag jagade tillsammans.
Jag borde ha vetat bättre.
Jag borde ha vetat.
Jag dödade aldrig mer ett djur jag inte behövde för kött.
Förlåt mig, David.
Vi skulle inte ha gått tillbaka till vapitin.
Vi tar oss till trädet och bäcken.
Sen kan vi prata mer.
Gultall. Är det den, pappa? Leder den oss till bäcken?
Prata med mig, pappa. Jag hittar den inte!
Vi har korsat öppningen, jag hittade trädet, men jag hittar inte bäcken.
Det är okej, pappa.
Vi fortsätter. Vi fortsätter.
Rinnande vatten.
Gå ett.
Vänta fem.
Stilla dig.
Andas bara.
Nej, nej, nej.
Kom igen, David.
Kom igen!
Du får inte gå vilse.
Landmärken.
Ta dig till en hög plats och hitta dem. Hög plats.
Det här är fel bäck. Den går åt fel håll.
Vår gick åt höger. Den här går åt vänster. Så mycket vet jag.
Strunt samma. Den leder oss till kojan, eller hur, pappa?
Till en flod.
Vatten leder till vatten.
Floder leder till människor.
Då följer vi bäcken.
Den vet i alla fall vart den ska.
MAMMA RINGER
Pappa. Vakna.
Pappa.
Kom igen.
Så där.
Tugga.
Tugga, bara.
Kom igen! Du måste äta.
Här.
Pappa. Oroa dig inte.
Vi tar oss hem. Jag ska få hem dig.
Jag lovar. Jag lovar.
Ser du himlen?
Det är morgondagens himmel.
Det blir kallt i natt och klart i morgon.
Det blir...
Det blir satans kallt i natt.
Det blir satans kallt.
Här.
Det här är ditt.
Alltihop.
Det tillhör dig för evigt.
Hoppas att du är hungrig. Det blir vapitibiff.
Vår vapiti.
Hur är handen?
Grabben.
Kärlek.
Det är så kallt.
Så kallt.
Vi slösar dagsljus.
Ja.
Bäst att vi sätter fart.
Jag sa att jag skulle få en orre och det fick jag, banne mig.
Vi hade... en Land Rover.
Parkerad nånstans, men... Jag hittar den inte.
- Det här är min pappa. - Jag har dig.
Vi behöver läkarhjälp. En man har blivit skjuten.
Ja, det är illa.
Just det. Slutet av River Road. Tack.
Hej. Här.
Drick det här.
Långsamt.
- Han vad? - Bar ner honom.
- Hur? - På ryggen. Jag såg det.
- Hur kunde han det? - Vet inte. Det kunde han nog inte.
Men han gjorde det ändå.
Jag beklagar. Jag måste undersöka dig.
Vad heter du?
David.
David. Jag är ledsen.
Din pappa är död.
Han har varit död en tid. Antagligen sen tidigt i morse.
Jag vet.
Jag vet det.
Översättning: Rosanna Lithgow www.btistudios.com